Det är år 4032.
I miljöförstörelsen uppstod evolutionära avarter, "abbier"-
-som har tagit över jorden.
En man förutsåg katastrofen.
Han gjorde en ark åt mänskligheten-
- och samlade några få utvalda som fick sova I 2000 år.
Omgiven av berg och skyddad av ett elstängsel-
-gör resterna av mänskligheten-
- sitt bästa för att överleva I en stad vid namn Wayward Pines.
Detta har hänt...
Pilcher sände ut ett dussin nomader, men bara Adam kom tillbaka.
- De är borta. - Det är en stor möjlighet.
Abbierna har dragit sig tillbaka och vi kan jobba I fred.
Låt mig följa med och hitta min son.
Varje gång nåt verkar stämma kommer det saker som inte stämmer.
Det är alla invånares plikt att bidra till vår överlevnad.
- Lucy får välja. - Nej, det får hon faktiskt inte.
Jag vill inte bli mamma.
- Frank, hjälp mig med din syster. - Du har sagt det till henne.
- Abbierna är borta. Vi har chans. - Du underskattar dem.
- Snälla, gå inte till jobbet. - Ledsen, jag måste.
Vi kan åka nånstans. Galapagos, Machu Picchu.
Jag vet inte om du menar allvar.
- Jo. De ställena existerar. - De ligger långt borta.
Theo? Vad sägs om en strand? Hawaii?
Älskling, vi ska till Hawaii.
- Tar du fram Peterson-projektet? - Jag skulle ge materialet till Alex.
- Va? Nej, han är inte insatt. - De väljer hans förslag.
- Tar de mitt projekt? - Beklagar.
Jag vill ha ett konferenssamtal med alla.
Det är en man på ditt kontor. Han ville inte vänta I receptionen.
Rebecca Yedlin? David Pilcher.
Är det Piers Park? Pappa och jag brukade segla där.
- Mr Pilchner... - Pilcher.
Jag skrev "Människans anpassning under miljöns tryck".
- Vad vill du? - Just det.
Jag vill att du antar ett projekt. Ett ambitiöst sådant.
Nåt historiskt.
- Vad är det för byggnad? - Låt mig bjuda på middag.
Montrachet. Det ädlaste av vita burgundiska viner.
Kalifornisk Chardonnay fungerar direkt.
Omedelbar tillfredsställelse för den amerikanska gommen.
Det borde handla om det som åldras, det som varar.
Min avhandling från Harvard.
Det var längesen jag såg den. Tyckte du att din titel var dålig?
- Hur fick du tag på den? - Mitt folk kan skaffa fram allt.
Den är imponerande. Du beundrar Henry Clubb.
Han är skälet till att jag blev arkitekt.
1856 byggde han kolonin...
"Octagon settlement", jag vet. Den misslyckades.
Ja.
Men om vi fick en andra chans?
Börja om på nytt. Med ett litet, upplyst samhälle?
Det skulle växa gradvis-
- och bli det viktigaste samhället världen hade skådat.
- Du skulle väl vilja vara med? - Vem skulle inte det?
Du skulle inte tro mig. Jag tror att floden kommer.
Då blir allt nytt.
Vi behöver en ark. Jag vill att du utformar den.
- Det du föreslår låter... - ...galet, jag vet.
Jag är van vid att folk ser mig som en knäppskalle. En falsk profet.
Det är tungt för vem som helst.
Men om man tror på nåt på riktigt-
-slåss man för det.
Jag tänkte säga att det låter dyrt.
Jag betalar vilket pris som helst.
Mina sista slantar.
Jag söker drömmare som jag själv.
Är du en drömmare?
Vill du inte ha chansen...
...att bygga staden som du alltid drömt om? Ett arv utan motstycke?
WAYWARD PINES - ett paradis till hem
Enheter är på väg.
Stäng av huvudgatan. Ingen ska se det här.
- Hur kom den in? - Vi vet inte.
Varför anfaller den inte?
När den är död, kollar vi stan.
Lystring! Fort, fort!
Vi dödar den inte. Den är annorlunda.
Det är den första honan vi sett.
- Det är en stad. - Med en riktig huvudgata.
Är det en uteservering?
Nu vet jag varför du jobbar sent? Uteserveringar.
Den ska skänka glädje. Du jobbar med insidan, jag med utsidan.
Vi gör skillnad.
- Jag är orolig. - Varför?
Den rätte struttar in med högsta vinsten - ett enormt uppdrag.
Ber dig bygga idealstaden.
Det är nåt som inte stämmer. Jag vill skydda dig.
Vi vet att idealstaten inte finns.
Låt mig vara. Jag vill bara jobba.
Hej, Frank.
- Du slog abbien. - Det var bara...
- Alla tjejer I skolan vill ha dig. - Nej.
Hon har varit väldigt passiv.
Inga tecken på undernäring och röntgenbilderna ser bra ut.
Vi ville vänta till bedövningsmedlet var borta innan vi testade blodet.
Våra andra abbier lugnade sig när hon kom.
Men vi fann det här.
- Vad är det? - Vi vet inte.
Det är inget naturligt och liknar inte ärren vi har sett på hannarna.
Det kan vara antropologiskt.
Antropologiskt? De är inte en förlorad stam.
- De är djur. - Jag kollar Pilchers anteckningar.
Men det står inte mycket om honorna.
Abbierna som bröt sig in på invasionsdagen var alla hannar.
Vi visste att det fanns honor, och som I alla arter är de annorlunda.
Men vi vet inte hur annorlunda.
Jag kanske kan hitta nåt som kan hjälpa oss.
- Att förstå dem? - Att döda dem, en gång för alla.
Håll mig underrättad.
Margaret klarar det här bra.
- Har du döpt henne? - Jag döper alla mina abbier.
Det här är Dennis. Han var en mobbare.
Max, ännu en mobbare. Jag hatade high school.
Mitt ex. När jag bad om ursäkt stirrade hon bara på mig.
Så jag kallar henne Margaret. Förlåt, Margaret.
Vi fann inga fler abbier I stan.
- Och stängslet? - Det håller.
Hur hamnade en abby på huvudgatan?
Hon kanske var ensam. Hon är foglig.
- Vi kan ha missat henne. - Kom hon när upptäckarna gick?
- Eller så fick den hjälp. - Från vem?
Fortsätt undersöka det.
Hjälp åtminstone till med vattenproverna.
Har du en skyffel? Jag kan gräva gravar.
Kom du tillbaka för att predika om apokalypsen? Ingen tänker dö.
När de kommer, spelar det ingen roll.
Barrträd kan överleva I 5000 år.
Det är hemskt att överleva allt.
Naturen är grym.
Jag följer inte med tillbaka, CJ.
Vi vet inte säkert att abbierna är borta.
- Gå dit där det är säkert. - Nej, jag stannar.
Det är säkrare där inne.
Ben är här ute.
Jag lämnar aldrig mer min son.
Jag behöver inte skyddas.
Säg detsamma till honom.
- Han är skuld till min familjs död. - Och anledningen till att du lever.
- Är det första gången du är I Idaho? - Ja. Det är vackert.
Här borta.
Oj!
Här ska vi bygga morgondagen.
Alla träd måste bort, utom tallarna. De åldras bättre.
- Där är redan en stad. - Inte länge till.
Nu ska du få träffa mitt team.
Hör här.
Detta är vår arkitekt Rebecca.
Hej. Megan. Underbara ritningar.
Bilar och garage på baksidan av husen.
Det är så elegant. Allt är ju så nära så ingen behöver köra.
Det är ett tydligt sätt att uppmuntra socialisering.
Bra jobbat!
Tack.
- Ska vi ha vår bas där? - Vi har redan börjat.
Den är på andra sidan bergen.
Du har tid att gå på upptäcktsfärd efter middagen.
- Hej, Jason. - Det var bara en abby I stan.
- Goda nyheter. - Det är du som har ritat stan.
Det är mitt jobb att skydda den.
- Är stängslet ogenomträngligt? - Det håller.
- Och om du har fel? - Då dör vi.
Det är inget fel på mitt bygge, Jason.
- Hur är det hemma? - Bra.
Bra.
Du har väl berättat allt? Det är inte bra att ha hemligheter.
Jag vill boka om min tid.
Du har skåp fyra. Avelsrum nio.
- Finns det kameror I rummen? - Nej.
Avelsrum nio.
- Hej, Frank. - Hej, Meadow.
Ska vi sätta oss på sängen?
Ja. Okej.
Frank? Det här går nog bättre om vi tar av morgonrockarna.
Visst.
Jag har glömt hela...
Det startar med "K", och sen är det väl "J"?
Den är där.
Okej.
Då gör vi K, då.
Förlåt.
- Förlåt. - Mår du bra?
Ja, jag är bara lite nervös.
- Vi kan gå direkt till "P". - Nej.
Nej, det är hela stället.
Jag ska bara...
- Glöm det. - Vad?
Jag fattar. Du gillar inte mig.
- Nej, det är inte... - Vad är det, då?
Du har rätt. Vi passar inte ihop. Jag gillar blondiner.
Du kanske inte passar med nån.
Lugn. Jag meddelar dem.
Är han inne?
Ja. Men han är väldigt upptagen.
Och tyvärr kan vi inte ta emot sista minuten-patienter.
Du ville träffa mig.
Ni hade visst fångat en varelse I stan.
Ja. Hon är I labbet.
- Lever hon? - Ja.
Vet ni att det är en "hon"?
Man behöver inte vara gynekolog för det.
- Har ni ett riktigt labb? - Ja, I berget.
Vi har studerat hannar, men det här kan öppna nya dörrar.
- Vi har aldrig fångat en hona förr. - Lite mer till vänster.
Vem leder ert forskningsteam?
Jag har inte träffat nån med rätt utbildning.
Det har inte du heller. Om du inte har läst till veterinär.
Ni behöver nån som förstår reglerna, medicinsk etik.
Om det inte är gamla regler som Wayward Pines verkar slippa.
Många saker är vi glada att ha lämnat, men gamla regler gäller.
Utmärkt. Låt mig då leda forskningen.
- Ni behöver nån som är kvalificerad. - Jag kan ordna det.
Men om jag stödjer det, kan det hända att du trampar på några tår.
Bra. Säg när du vill börja, så presenterar jag dig för teamet.
Dr Yedlin. Kom in.
Vi ska ta cerebrospinalvätska. Vill du se det?
- Varför är hon inte sövd? - Vi ska studera smärtreflexen.
Smärta kanske kan användas I avskräckande syfte.
Hon kan observeras, men får inte röras.
Dr Yedlin ska vara med I din forskargrupp.
Jag ska leda den.
- Vet Jason det? - Han är med på det.
Dr Yedlin är en världsberömd kirurg som har fått många utmärkelser.
Att lära mycket på kort tid är det bästa för Wayward Pines.
Då får ni jobba.
En berömd kirurg och en berömd hypnotisör har mycket att prata om.
Sa hon "hypnotisör"?
Det var längesen. Jag har forskat mycket sen dess.
- I morgon lägger vi upp riktlinjer. - Utmärkt. Det ser jag fram emot.
Sätt igång.
Först vill jag säga att jag är hänförd-
-av allt ditt arbete.
När vi träffades sa du att du ville spränga världen och börja om.
Tro mig, du är på väg. Dina ritningar är fantastiska.
- Tack. - Men jag har nåt att bekänna.
Det är viktigt att du förstår våra planers hela spännvidd.
Okej. Jättebra.
Uppförandet av dina ritningar kommer inte att ske på länge.
Om ett år?
Fem år?
Vinet vi dricker heter Nerello.
Det kommer från Etna. Det är mitt älsklingsvin.
Druvorna har vuxit vid en vulkan. Varför är vinet så speciellt?
Är det druvan eller vinhandlaren? Klimatet?
Nej. Det är jordmånen.
Den kommer från hundratals utbrott över tusentals år-
- som förvandlar den kemiska och mineraliska samansättningen.
Efter all turbulens och allt kaos, våld och förstörelse-
- ger naturen oss en vacker och utsökt gåva.
Tidpunkten och platsen var avgörande.
Nästa kataklysmiska katastrof kommer mycket snart.
Det enda sättet att överleva är att katapultera förbi händelsen.
En grupp utvalda frivilliga-
-som tror på detta-
- kommer att läggas I kryogena kapslar I den här inrättningen-
-och sova I 2000 år.
Enligt algoritmerna ska faran vara över vid det laget.
- Då bygger vi idealstaten. - Din idealstat.
Jorden är redo att börja om.
Du har säkert hundratals, tusentals frågor.
Vi vill gärna upplysa dig om allt-
- men det var viktigt att du fick veta allt nu.
Jag hoppas att du ska bli min partner och medarbetare-
-och se denna nya värld födas.
Det är... mycket att smälta.
Jag känner mig hedrad att få vara med.
Och jag längtar.
Det är en... mycket djärv plan. Den är fantastisk.
Hur gick det?
- Jag kan inte. - Berätta.
Tänk dig att du gjorde en felbedömning.
Tänk om du gjorde ett misstag och inte kunde ta dig ur det?
- Han är en bluff, inte sant? - Jag önskar att han vore det.
Jag var så orolig att nåt sånt skulle hända.
Jag skulle aldrig ha tackat ja. Jag känner mig misslyckad.
Det är du inte. Dra dig ur, bara.
Om de jagar dig, tar jag hand om det.
Sjukhuset.
Jag måste dit. Vi ska klara det här.
I går hade jag en dröm. Jag gick tillbaka-
- och gick in I huset och Ben sprang fram och kramade mig.
Ethan var arg, men glad över att jag var hemma.
Det finns inget kvar för mig innanför stängslet.
Theresa, det var inte meningen att du skulle följa efter honom.
Jag hade kunnat ta hand om dig. Men du hamnade här.
Du och Ben. Och jag blev tvungen att följa dig.
- Vad är det du säger, Adam? - Jag ville bli av med Ethan.
Jag förväntar mig inte att du förlåter mig.
Förlåt.
Jag var I avelsrummet med Meadow.
Jag nådde inte förbi K. Jag kände inte för det.
- Sånt händer. - Meadow, Ashley.
Jag kände inget. Jag menar... jag vet inte.
Man får ligga I ett rum och minnas olika steg.
Tror du att det är för att jag har glömt några steg?
Tror du att du är gay?
Nej, inte alls.
Jag är raka motsatsen.
Jag känner mig väldigt olycklig.
Ordet betyder inte bara "lycklig".
- Har ingen pratat med dig om det? - Vad?
Attraktion till det egna könet.
- Snälla doktorn. - Det är inget fel på dig.
Jag får berätta för dem. Ge mig nåt.
- Kan du det? Ett piller, en kur? - Lugn, Frank.
Nej, snälla! Lyssna...
Säg åt dem att jag gör om det och då ska jag minnas alla steg.
- Du behöver inget. - Det är min plikt att avla barn.
Men om jag är sjuk och de får veta att jag inte kan...
- ...så dödar de mig. - Det ska jag förhindra.
Rebecca?
- Berätta sanningen. - Vad gör du här?
Berätta.
Xander och jag är gifta.
Han är min make.
Jag blev kidnappad och sövdes.
När jag vakande var du borta.
Jag var ensam I kaoset.
Jag visste inte hur jag skulle överleva I den här staden.
- Jag trodde att du var död. - Så du gifte dig.
- De matchar folk... - Tyst.
- Hur länge? - Ett år.
Men vi har inte varit ihop på sex månader.
- Försök förstå. - Vad?
Att du gifte dig medan jag låg nedfryst?
- Du har ljugit sen jag vaknade. - Nej, men jag ville inte chocka dig.
Men du lät mig ligga I sängen där han har legat.
Det är inte hennes fel.
Theo! Herregud.
Hur gick det?
Är det här du gömmer dig?
- Tänker du hoppa? - Jättekul.
Undrar du vad som är där ute?
Hela tiden.
De säger att vi inte ska tänka på det, och jag försöker.
Men ibland ser jag det I drömmen.
Där ingen bestämmer vad vi ska göra med våra liv.
Där jag inte ska tvätta folks hår hela livet.
Du har I alla fall ett jobb. Jag har inte fått nåt än.
- Du har tur. - Det är tveksamt.
- Jag är ledsen, Luce. - Jag vet.
Jag har det jobbigt nu.
Jag skyddar dig, Frank.
Du är min lillasyster. Det är jag som ska skydda dig.
Jag skyddar dig.
Tack.
Lugn, det blir inga fler tester nu.
De visar ändå inget.
Och vi får se vad vissa personer ska överraska oss med I morgon.
Det var inte meningen att vi skulle mötas. Visste du det?
Pilcher trodde att ni skulle ha varit här, men att ni försvunnit-
-och jorden skulle vara vår igen.
Jag vaknade själv upp på en bår.
Efter att ha blivit attackerad-
- och nedtrampad och lämnad för att man trodde att jag var död.
Innan min man dog, försökte han bota mig.
Jag saknar honom.
Förstår du? Jag har känslor.
Varför pratar jag med dig? Du förstår inget. Du är ett djur.
Eller hur, Margaret?
Jag kan gå.
Nej, det är okej.
Jag tänkte på dagen då Ben föddes.
Han kom ut skrikande.
Han såg på mig-
-och tog sin pyttelilla hand-
-och slog mig på kinden.
Det första han gjorde.
Jag kan inte sluta tänka på att han var ensam och rädd här ute.
Ingen mamma ska behöva överleva sitt barn.
Jag vet varför du inte vill återvända.
Du är här ute för att du vill dö. Jag har varit där.
Varje dag sa jag: "Nu slutar det." Men jag accepterade det.
Jag har inga fler frågor.
Jag har sagt allt jag ville genom att komma tillbaka.
Jag vill bara ha din förlåtelse.
Vi är fast här ute.
Jag kan prata med dig, det går bra.
Men jag kan aldrig nånsin förlåta dig.
Rebecca Yedlin?
Hej, jag heter Xander.
Följ med mig.
Jag förstår inte.
Jag vet. Det är förvirrande.
Du fick en smäll under stormen.
Snart faller allt på plats.
Visst är det vackert?
Nej.
Text: Veronika Haraldson www.sdimedia.com